UBÅTSUNDRET VID NORDPOLEN!
MYSTISK UBÅT AVSLÖJAD
USA:S HEMLIGA UBÅTSÖVNING I ISHAVET
NELSONS "FÅFÄNGA" BLIR FAKTA
Dagens toppnyhet kommer från världens topp.
Den oberäknelige amiralen Harriman Nelson har gjort det igen.
Hans skapelse, en otrolig atomisk ubåt med en observationsför,
genomgår slutgiltiga prover under nordpolens ismassa.
För att bedöma det sista provet har byrån för marinforskning
skickat ett sjöflygplan med sitt toppbefäl, förre viceamiralen B J Crawford,
för ett möte med ubåten Seaview i Ishavet.
Med honom finns kongressens budgetövervakare
knusslige kongressledamot Llewellyn Parker,
som förlorade sin kampanj mot det han kallade "Nelsons fåfänga".
Således är vår fråga för idag:
Kommer resultatet av det sista provet att peka på "Nelsons fåfänga"?
Eller blir det ännu en triumf för en stor man och uppfinnare,
som, trots sitt excentriska rykte,
ännu kan visa sig vara vår tids främsta vetenskapliga geni?
Så, bon voyage, amiral Nelson. Lycka till, Seaview.
Mina herrar, min ödmjukhet förbjuder mig att tillägga något.
- Redo för uläge, kommendör? - Ska ske, sir.
- Vi börjar med 30 meters djup. - Ska ske, sir.
Inta era poster.
- När ni är redo, Mr Thompson. - Ska ske, sir.
Var beredda.
Äntra ner, Mr Thompson.
- Nere. - Nere.
- Förbered till dykning. - Stäng ventilerna i ballasttankarna.
Förbered att blåsa tankarna.
Ballasttankarna fulla.
Stäng ventilerna.
Ventilerna täta.
Fullt roderutslag.
15 grader nedåt.
Stäng luftavloppet.
- Klart skepp? - Klart skepp.
Dyk. Dyk mer.
- Lufttryck i båten. - Periskop upp.
- 3-0 meter. - Avvägning 3-0 meter.
Periskop ner. Två tredjedels fart framåt.
Två tredjedels fart framåt.
- Avvägning igen. - Fortsätt.
Sista avvägning. Djup 3-0 meter. Två tredjedels fart.
Lee, vägen från idé till utförande har varit lång och tuff,
men, grabben, vi har klarat det.
Du har klarat det. Det bekräftar vad ni lärde oss i Annapolis:
att "Dagens vilda drömmar är morgondagens praktiska verklighet. "
Jag är glad att du minns ett av mina blidare uttryck.
Somliga kolleger har inte varit lika diplomatiska.
På tal om diplomati har vi några gäster ombord.
Jag har mött dem. Nu är det din tur. Kom ihåg att de håller i pengarna.
- Är det formellt? - Formellt?
Slips.
Kom, vi går.
- Ta över styrningen, Ned. Jag är föröver. - Ska ske, sir.
- Visst är det vackert? - Det är det mest spännande jag nånsin sett.
Det räcker, tack.
Amiral. Trevligt att träffa er.
- Kommendör Crane. Dr Hiller. - Goddag.
- Kongressledamot Parker. - Sir.
Ni har en dyrbar leksak, amiral. Men den lämpas väl för vackra vyer.
Alldeles rätt, sir. Vi hoppas se vyer som aldrig setts förut,
och genom att se dem, lösa några av djupets mysterier.
Ursäkta att vi avbröts tidigare, men min "leksak" är en krävande dam.
Vem är inte det?
Washington tyckte nog att ni behövde en kvinna ombord.
- Ni forskar, inte sant? - Ja.
Besättningens reaktion på långvarig isolering.
Ja. Jag uppskattar äran av att vara den enda kvinnan ombord.
Vi har en till. Ni kommer att få träffa henne.
- Ska vi se resten av båten? - Det var väl avsikten med besöket.
Doktor.
Kongressledamot.
Manöverrummet. Ubåtens "hjärna".
Här är våra chaufförer.
Leksaken behöver två - en rorgängare och en djupstyrare.
På en ubåt är det julafton varje dag.
Precis vad jag sagt till kongressen.
Fel slutsats. Där är vår "julgran" - den säger till när vi kan dyka.
Dyker vi innan alla lampor lyser grönt, är det bäst vi börjar länsa.
Här har vi ballastkontrollen.
- Hur fungerar den? - Som en hissanordning.
Den tar oss upp och ner igen.
På den här sidan,
finns radar och sonar.
Sonarn hindrar att vi krockar under vattnet.
Radarn gör samma sak uppe på ytan.
Prova den här. Två s i "progress".
Följ mig, doktor.
Detta är vårt robotsökningsband.
Tvingas vi avfyra, vill vi veta vart roboten tar vägen.
Vill vi avfyra är knapparna där.
Det svåra är att trycka på den rätta.
- Och om den andra killen skjuter först? - Om det händer, är utgången där.
Den här vägen.
Var försiktig.
Radiohytten.
Lee.
Ursäkta mig. Den här vägen.
Sparks, ring Washington om exakt 11 minuter.
Ska ske, sir.
Inte ens Jules Verne drömde om detta.
- Världens enda undervattensakvarium. - Vad i all världen gör han?
- Hajpromenad. - Hajpromenad?
Kom här, Bessie.
Kom här.
Vi har länge försökt lära oss fiskarnas mysterium.
Nu har vi det perfekta undervattenslabbet.
Lucius, jag ser att du är hos dina fiskar igen.
BJ. Kul att se dig.
Flottiljamiral Emery, Dr Hiller och kongressledamot Parker.
Jag förstår ändå inte vad han håller på med.
Han ser alla havets djur som sina vänner.
Han vill bli ihågkommen för nån ny typ av fisk
än som den ledande fysikern av vår tid.
- Får jag förklara? - Ja tack.
Vi tvingades söva ner vår vän Bessie för att kunna ta några prover.
Nu försöker jag tvinga vatten genom gälarna så hon inte drunknar.
Nu kan hon inte ens bita en kongressledamot.
- Det är hon ensam om här på båten. - Du är alldeles för känslig.
- Sådär ja. Kom nu, allihop. - Vi ses senare... Hoppas jag.
Kom igen. Ett, två, tre. Kom igen, framåt.
Ni har sett ubåtens "hjärna". Här är "hjärtat", det atomiska maskinrummet.
- Det där är vårt varningssystem. - Ignorera.
Ingen får gå in dit. Inte ens kongressledamöter.
För er egen säkerhet.
FARA
Här nere finns båtens "sting".
Vi har faktiskt mer "sting" än ett getingbo.
Raketrum och nödutgång.
Här ryms mer förstörelsekraft än andra världskrigets sammanlagda sprängkraft.
Robotarna är till för forskning.
Experimentella torpeder. Vi har alla möjliga sorter.
- Visa dem. - Jaha.
Då ska vi se.
Här är en magnetisk tändhatt. Förlorar vi kraften i manöverrummet
slänger vi på den manuellt, så fyras den av.
- Den här ser ut som en ananas. - Vilken ananas. Biter ni i den, så...
- Oroa er inte, den är inte självutlösande. - Vart leder den här dörren?
Den leder till havsbotten.
- Vill ni öppna den, ta på er den här. - Nej tack.
Inget illa menat.
Rött.
Ska vi fortsätta?
BJ.
Kom och se matros Smith. Känner ni igen honom?
Borde jag det?
Det känns som ni hade honom i knät igår.
Gamle rödtopps pojke. Sin far upp i dagen.
Jag hörde han hade mönstrat av, så han fick komma ombord.
Han ser lite för stor ut för mitt knä nu.
Jimmy, eller hur? Nu är du en miniubåtsoperatör.
- Vad tycker du om den nya modellen? - Fantastisk att styra.
- Kan knappt vänta på att provåka. - Det kommer. Lycka till.
- Tack, sir. - Förlåt om jag stör sällskapslivet.
Återgå till jobbet.
Det här borde intressera er.
Dr Jamieson. Dr Hiller. Kongressledamot Parker.
- God dag. - Trevligt att träffas.
Självaste Dr Hiller? Vilket nöje att ha en sån framstående psykiater ombord.
Smickrare. Här verkar välutrustat och betryggande lugnt.
Och så ska det förbli med hjälp av de här mojängerna.
Det är obligatoriskt att ha på sig vårt senaste undervattensnummer.
Får ni en dödlig strålningsdos, lyser den röd.
- En dödlig strålningsdos? - Den varnar först. Färgen försvinner.
Ge mig en av de där till amiral Crawford.
Jag har hälsosammare platser att visa våra gäster.
Jag tittar förbi senare.
Vi ses.
Den här vägen.
Där är ni.
Våra gäster har just träffat Dr Jamieson.
- Amiral, här är er dosmätare. - Bravo, Jamieson.
Han uppdaterar er om statistik.
Givakt.
Jag antar att hon är er dansande dietist. Och han är er musikaliska kock.
- Hon är min sekreterare, och han... - Det är mitt fel. Jag började det.
Det tvivlar jag inte på.
Här är vår andra kvinna ombord.
Jag trodde inte ni skulle träffas under så vilda omständigheter.
Det verkar muntert, och jag är här för att observera.
Ja - inte dans till trumpet.
Mr Romano, förtöj blåset. Och Miss Connors, vi pratas vid senare.
- Doktor. - Jag skulle vilja säga något. Kommer ni?
Ska inte du börja ditt skift?
Inte förrän om två minuter.
- Löjtnant... - Ja.
- "Ja, sir. " - Sir.
Den dansen blir säkert hyllad i kongressens tidning.
- Förlorar jag min grad? - Sånt har hänt för mindre.
Hur förklarar ni ett sånt uppförande?
Jag visade dem bara hur jag ska dansa på mitt bröllop.
Det varju förmildrande omständigheter.
- Och ni gifter er om tre veckor? - Och två dar och fyra timmar.
Vem är den stackarn?
Ursäkta mig, kommendör. Får jag?
För all del, löjtnant.
Vad sa ni om opassande uppförande?
Kommendör Crane. Till manöverrummet.
Vi fortsätter den här diskussionen sen,
löjtnant.
Anropar Seaview.
Kom in, Washington.
- Vi har kontakt. - Bra.
- Ni sökte mig. - Ja. Vi har Washington på tråden.
- Djupdykning. - Bra.
Redo. Inspektör Bergen är på linjen.
Bergen. Nelson här.
Hur går hon?
Som ett urverk. Vi förbereder dykning under isen.
Officiell nedfart klockan 15.42.
- Säger vi 150 meter? - Ska ske, sir.
Vi försvinner strax utom hörhåll och går med radiotystnad i 96 timmar.
- Hälsa från mig. - BJ hälsar till er landkrabbor.
Är han sjösjuk? Han var flottans sämsta sjöman. Lycka till med jakten.
Tack, inspektör. Håll ljuset brinnande.
- Hej Susan. - Hej Cathy.
- Personakten du frågade efter. - Tack. Vill du ha kaffe?
Den bästa medicinen du ordinerat idag.
Din kommendör Crane är ung för ett så viktigt jobb.
Han var den yngste ubåtskommendören i flottan.
Han måste ha en högt uppsatt vän. Amiralen?
Det var en feldiagnos.
De är som far och son, men kommendören förtjänar sin grad.
Varken han eller amiralen skulle godta mindre.
Det var ingen kritik. Ni lever säker lyckliga i alla era dar,
men att slå sig ner blir inte lätt efter allt det här.
Jag föddes på en gård, och nu har vi köpt en ranch i Colorado...
- Vad ser du? - Jag vet inte vad det är.
- Ett isberg? - Jag vet inte.
- Förstävskamera. - Kamera på.
Ta över. Jag går föröver.
Här är de.
- Amiral... - Djup?
Vi går på 150 meter. Loddjupet är 200.
Ta ner henne till 300.
Ta ner henne till 300 meter. Snabbt.
- Sonar? - Klart ovan, sir.
- Ytläge. - Ytläge.
Kongressledamoten och damerna, gå akter ut. Kan vara säkrare där.
Ta fram polarutrustningen.
Då går vi.
- Vi når precis ytläge. - Stopp.
- Öppna luckan. Kom, så går vi. - Öppna luckan.
- Du store. - Himlen står i brand.
Vad har hänt?
Det får vi ta reda på.
Ring Washington.
- Skynda på. Ring Washington. - Ska ske, sir.
- Vi har en magnetstorm. - Kommer du igenom?
Jag försöker.
USOS Seaview anropar Washington. Kom in, Washington.
- Det verkar omöjligt att nå dem. - Ge inte upp.
Amiral Nelson anropar byrån för marinforskning - inspektör Bergen.
Räddningsgrupp, kom med detsamma. Man på isen! Utan parkaser.
Räddningsgrupp på däck. Snabbt.
- Jag har inspektör Bergen åt er. - Koppla på högtalarna.
Vi har just sett det. Vad är det?
Vi har försökt ringa er i tre dar.
- Vad är det för eld? - Van Allens strålningsbälte.
På 50-milsnivån. Den fattade eld för ungefär 50 timmar sen. Ingen vet hur.
Ett Sydafrikanskt observatorium såg stark meteroraktivitet vid explosionen.
- Det är möjligt. - Vad är prognosen?
Vi vet inte. FN har sammankallat ett krismöte för vetenskapsmän.
Världens främsta tänkare är där- Pittar, Zucco, Charbier.
- Presidenten vill ha dig där. - Kan ett flygplan hämta?
Värmeförhållandena innebär totalt flygförbud. Ingenting flyger i hela världen.
Temperaturen har nått 57 grader. Vi vet inte hur mycket varmare det blir.
Radarstationen söder om polen rapporterar att polarisen smälter.
Vi är på väg. Vi är där om två dagar.
Gud vare med er. Slut.
- Sätt igång. - Om ett ögonblick. Vi har hämtat upp någon.
Hjälp honom. Han måste ha legat där ett par dar.
- Han är sönderbränd. - Vem är han?
Jag vet inte.
Ta honom till sjukan.
- Ner stigning. Full fart mot New York. - New York?
- Ska ske, sir. - Han hade jycken med sig.
- Ta hand om honom. - Här är hans papper.
Ta ner henne. Periskop djup.
Dyk.
Fullt roderutslag. Ventilerna täta.
- Full fart framåt. - Full fart framåt.
- Vad heter han? - Miguel Alvarez.
En civil vetenskapsman. Han utforskade isflaksdeltat.
- Han har tur som är vid liv. - Vi också.
Ja.
Hur mår han?
Svårt bränd. lnte konstigt efter att ha legat i 57 graders värme i två dagar.
- Jim... - Lyssna.
Jim... Är du där?
Jag kan inte hålla mig kvar.
Det bryter loss. Isflaket driver bort.
Jim, hör du mig?
Mac. Är du där? Mac...
Andra finns fortfarande kvar ute på isen.
Detta är kommendören. Vänd om. Jag upprepar, vänd om.
Räddningsgrupp, stå beredda.
Detta är amiral Nelson. Håll kursen.
Du hörde vad han sa. Vi måste söka efter överlevare.
Om vi slösar bort tid här,
kanske ingen i hela världen överlever.
Mac, hjälp mig.
Snälla. Hjälp mig.
Mac, hjälp mig...
Jag tar över.
Jag visste inte det fanns en regel om att inte hämta upp överlevare.
Lee?
Det är inte säkert att någon är vid liv därute.
Han levde fortfarande, eller hur?
Det brinnande Van Allens bälte fortsätter att sprida död och förintelse.
Den ökande hettan har startat skogsbränder i Uralbergen i Ryssland,
i Tysklands Schwarzwald och Frankrikes djupa timmerskogar.
Dessa filmklipp...
Ta reda på hur resten av männen tar nyheten.
Situationen blir mer desperat när rapporten om...
- Är de fortfarande i gång, Cookie? - I mer än 24 timmar.
Det enda de fått i sig är kaffe med pennstift som tilltugg. Ursäkta.
Han kanske behöver mig.
Vi måste vara mitt i prick. Ingen felmarginal.
Om de här siffrorna stämmer överens...
Håller vi dig vaken?
Ja. Den senaste temperatur avläsningen...
Den stämmer. Mitt i prick.
Jag tror vi har det.
Du är alltid så positiv.
Om temperaturen fortsätter att stiga i samma takt,
- och om vi kan komma dit den 29:e... - 29:e?
- Det måste vara den 29:e. - .. och gör kalkylen precis 16 timmar...
Den stämmer. Det kan inte slå fel.
- Behöver ni mig? - Nej, Connors. Tack.
Stäng dörren efter dig.
Lucius.
- Vad nu? - Upp ur soffan.
Låt oss dubbelkolla siffrorna.
Du har mig på fötterna mer än hajen.
Ja.
Alltså, vid närvarande temperaturökning...
Den flammande himlen riktar ett slag mot hjärtat av mellanvästerns jordbruk.
Tusentals tunnland av livsviktiga sädesfält har torkat i den intensiva hettan,
och rykten går om ett svälthot om brandbältet fortsätter obehindrat.
I Italien har det varit trafikkaos på alla vägar till Rom och Vatikanen i två dagar.
De troende har strömmat till S:t Peterskyrkan
för att be om räddning från katastrofen som har drabbat världen.
Här har vi vår TV-satellit i yttre rymden
som visar den skrämmande eldsringen som omger jorden.
Mina damer och herrar, detta avslutar vår sändning för idag.
Det går hett till i världen ikväll.
Det var inte ens roligt, Mac.
- Givakt. - Lediga.
Ni har alla sett det.
Det finns inte mycket att tillägga, utom att situationen inte är hopplös.
I New York arbetar världens mest betydande vetenskapsmän
på att analysera olika överlevnadssätt.
Och vi har två av de skarpaste hjärnorna ombord.
Får vi permission? Jag bor i New York och vi har en baby i familjen.
Jag har inte hört nåt om permission. Jag håller er underrättade.
Vi har just fått veta att amiral Nelson är i byggnaden, i nedersta vestibulen.
Spänningen har varit oerhörd
sedan gårdagens radiorapport från ubåten Seaview
att han har tänkt ut en plan
som förhoppningsvis kan släcka det brinnande Van Allens bälte.
Flera teorier granskas redan av FN.
Faktum är att Dr Zucco, den framstående läkaren från Wien,
har presenterat sin egen plan, som i korthet lyder "Vänta och se."
Inofficiella källor säger att Dr Zuccos argument har övertygat styrelsen,
och de överväger att ge honom sitt godkännande.
Med tanke på amiral Nelsons vetenskapliga framsteg,
har vi hört att den internationella kommittén inte fattar ett beslut
förrän Nelsons plan kan utvärderas.
Någon kvinna har blivit hysterisk.
Nerverna är spända, och detta kan vara ett av de viktigaste ögonblicken i historien.
Amiralen och flottiljamiral Emery har anlänt till konferenssalen.
Vi tackar den franska delegaten för hans ord och tar dem i betänkande.
Nu välkomnar vi två av världens mest framstående vetenskapsmän,
amiral Nelson och flottiljamiral Emery.
Ordföranden kommer att höra amiral Nelson.
Herr Ordförande, ärade kolleger, mina damer och herrar.
Planeten är spetsad på ett grillspett,
sakta men ofrånkomligen sveds och bränns den av elden i skyarna.
Om Van Allens bälte fortsätter att brinna, gör världen också det.
Och ingen kan tvivla på att civilisationen kommer disintegreras
om temperaturen höjs till 79 grader.
Under de senaste fem dagarna
har temperaturökningen varit cirka en grad varje dygn.
Om den takten bibehålls,
har vår planet en livslängd på tre veckor.
Om vi ska undvika att kremeras måste vi vidta åtgärder nu.
Lucius, diagrammen och kartan. Tack.
Om jag får göra en jämförelse,
när en kroppsdel får en livshotande sjukdom
måste läkaren amputera.
Vi har inte heller något val. Vi måste amputera bältet eller dö.
Amputera? Hur?
Inte med en kniv, utan med ett skott i hjärtat.
Det brinnande bältet måste sprängas bort från jordens magnetfält,
och vi har exakt 16 dagar och tre timmar på oss.
- Hur har ni nått den tidsberäkningen? - Hur?
Vi har räknat ut den matematiska formeln och våra siffror är korrekta.
Han irriterar mig.
Avfyringen måste äga rum 29 augusti precis klockan 16.
Platsen för operationen är lika viktig som tidspunkten.
En plats 205 sjömil nord-nordväst om Guam på Marianerna
För att vara exakt... Var är siffrorna?
För att vara exakt, latitud 15 grader norr, longitud 145 grader öst.
Plats och tid bestäms av jordens rotation
och avfyringskursen.
Avfyringen av vad?
En atomrobot, avfyrad från ubåten Seaview.
Roboten skjuts i en båge längs bältet.
Vid detonation kommer flammorna att avge en strålningsdos,
som får bältet att explodera ut i rymden.
För att förenkla, ta en ballong. För mycket luft och... Ingen ballong.
- För mycket strålning och... - Ingen värld.
Galenskap.
Det tokiga påhittet dödar oss alla.
Kan ni inte titta på våra siffror?
Siffror.
Amiralens plan är att begå självmord. Det borde flottiljamiralen inse.
Spränger vi bältet exploderar världen.
Inte om explosionen riktas bort från oss.
Nej.
Jag är diametralt emot det.
Jag känner till gasernas kemiska sammansättning inom bältet
och hur snabbt elden förtärs.
Mina beräkningar kan inte vara felaktiga.
Bältet brinner ut av sig självt.
Vid 78 grader brinner det ut.
Fint. Och om det inte brinner ut?
Ni har er plan, jag har min. Tiden utvisar vem som har rätt.
Vår plan kan inte vänta. Ni säger att bältet brinner ut vid 78 grader.
Med nuvarande stegring, blir det 30 augusti.
Vi tror inte den brinner ut, men kan inte bevisa teorin
för vi måste avfyra roboten 29 augusti.
- Annars förlorar vi vår kursvinkel. - Då får ett utskott rösta.
Jag tänker inte vänta. Jag har 16 dagar att nå Marianerna
och jag kommer att behöva all fart och all tillgänglig tid.
Låt kommendören förbereda för avfärd.
Jag kräver att planen hänvisas till ett utskott.
- Vi har inte tid. - Då röstar vi.
- Alla för amiralens idé? - Ja.
- Alla emot? - Nej.
- Där är ert svar. - Ert svar.
Mitt svar kommer från Förenta staternas president.
- Stoppa honom. - Nej.
- Vi kommer inte ut. - Till källaren.
- Men kongressledamoten och amiralen. - Vi får lämna dem.
Vilken hetta. Ta de här.
Måste få av mig den här.
Snabbt ombord.
Kasta loss. Äntra ner.
- Hur gick det? - Det säger jag snart,
- När jag hämtat andan. - Snabbdykning.
- Vad? - Du hörde. Snabbdykning.
Polisen är på däck. En snabbdykning dödar dem.
Ge dem 15 sekunders varning och dyk sedan.
Kom, Lucius.
Lystring. Detta är kommendören. Ubåten dyker om 15 sekunder. Utrym däcket.
Ljud hornet.
Segelkameran på.
Stäng alla ventiler i ballasttankarna.
Upprepad varning. Ubåten dyker omedelbart. Utrym däck.
- Ta ner henne. - Förbered för dykning.
- Ballasttankarna fulla. - Klart skepp.
Dyk.
Fören i uläge. Däcket under.
Aktern nere.
Ta över styrningen. Jag finns i amiralens hytt.
Lee.
- Han hade inget val. - Jag hoppas Washington håller med dig.
Jag förstår mig inte på snabbdykning med män på däck.
- Zucco kan inte ha rätt. - Vi måste vara dödssäkra på det.
Stig på.
- Sir. - Glöm det.
Militärpoliser simmar som fiskar. Det ingår i träningen.
Här är vårt mål. Marianerna. Och vi har bara 16 dagar att nå dit.
Vad tror du?
Panamakanalen är utesluten. Att runda hornet fördubblar vårt avstånd.
- Enligt min åsikt är det omöjligt. - Omöjligt? Låter som Zucco.
Ingenting är omöjligt.
Det går om vi får presidentens klartecken.
Sätt kurs mot Marianerna som om klartecken redan givits.
- Med full fart. - Sir...
Kommendör.
Nåväl.
Doktor. Mr Alvarez. Jag hade glömt att ni var här.
Jag har inga order att åka till Marianerna.
Jag måste få gå iland.
Vi kanske inte kan nå en hamn.
Ni får nog följa med ändå.
Ja?
Sparks, sir. Han har ingen kontakt.
Sen värmen översteg 59 är radiokontakt sporadisk.
Strålningen har orsakat ett statiskt fält.
Glöm det tekniska. Jag måste tala med presidenten.
- Ska ske, sir. - Lyssna...
Ert forskningsprojekt var ju "män under press".
Ni kunde inte ha valt ett bättre laboratorium.
Glad att se er på benen.
Förlåt att ni inte kom iland, men vi hittar nog på något åt er.
Oroa er inte för mig. Man måste acceptera ödet.
En bekväm rationalisering, men under omständigheterna
verkar det inte finnas alternativ.
- Kontrollera hettan. - Periskop upp.
- Hur hett är det däruppe? - 60,6 grader.
Ingen snö idag.
Periskop ner.
USOS Seaview anropar Washington.
Kom in, Washington.
25 timmar av störningar i öronen. Jag är skottskadad.
Jag säger om det, din skrävlare. Du är stor i mun
- bakom ryggen på amiralen. - Jaså?
Då harjag ett meddelande till dig. Med expressbud.
Lugna er.
Ge er.
Sluta.
Givakt.
Jag vet inte vem eller vad som började, men nästa slagsmål slutar i arresten.
- Förstått? - Ja, sir.
Skaka hand och glöm bråket.
Lediga.
- Jag har en fråga. - Visst.
Är vi på väg mot Stilla havet?
Det skulle jag gärna svara på. Man jag kan inte.
Vi är på väg nånstans, och snabbt.
Sir? Kanske hemåt?
Så här mycket kan jag säga: vi har färdats söderut i 25 timmar.
Presidenten bestämmer om vi håller kursen.
Amiralen försöker fortfarande ta kontakt.
Vad gäller hemresa... Du träffar din baby innan du vet ordet av.
- Vad händer med det brinnande bältet? - Jag har fångat upp Miami.
- Det är min hemstad. - Vad sägs om det?
- Koppla på högtalarna. - Ska ske, sir.
Och nyheterna från Paris är lika hemska.
Seine har svämmat över sina flodbanker,
och lagt tusentals hem under vatten.
Från Moskva kommer rapporter om allvarlig vattenbrist,
medan källor från Ukraina till stäpperna sinar.
Kaos råder i Kina och Indien där kravaller och sjukdomar sveper länderna.
Samtidigt sveper hettan som en jättelik fackla genom Afrikas natur.
Skräckslagna hjordar av vilda djur som flyr de brinnande skogarna till slätterna
dör av törst vid uttorkade vattenhål.
Andra rapporter säger att sjudande vatten från de smältande polerna
sugs in i luftströmmarna,
och sprider underliga dimbanker över världen.
I många områden hindrar tjock dimma nödvändiga operationer.
Här i landet fortsätter den brännande hettan att förorsaka förödelse
genom det centrala spannmålsbältet.
Amerikas frodiga åkerjordar ligger öde...
Ursäkta mig.
- Vad står på? - Vad hände nu?
Sparks, tappade vi kontakt?
Nej. Amiralen gav order att stänga av nyheterna.
- Men... - Lägg av.
- Ja? - Varför stängdes nyheterna av?
En fråga om moral. Inga nyheter är bättre än dåliga nyheter.
Det är fel att avskärma männen från omvärlden.
Omvärlden försvinner snart om vi inte börjar skapa våra egna nyheter.
Kan jag gå, sir?
Vad var det där med dimman? Kommer du ihåg?
Lee.
Lugna dig. Jag vet att amiralen var hård, men jag kan sjöreglerna.
Det hade inget att göra med regler. Det är en fråga om att vara mänsklig.
- Männen har rätt att veta sanningen. - Ta en kopp kaffe...
- Jag vill inte ha nåt kaffe. - Snälla.
Du känner amiralen. Han har aldrig haft fel när det gäller regler.
- Även om moralen går i botten? - Det vill han ju undvika.
Han har ett konstigt sätt att göra det på.
Det kan finnas några av oss vars nära och kära
redan har gått Gud till mötes.
Är det Guds vilja att de och vi ska dö, låt det ske.
En glädjerik återförening väntar.
Det räcker.
Det räcker mer än väl. Vad är det för snack?
- Jag vill bara erbjuda tröst. - Tröst? Ni erbjuder bara nederlag.
Detta är en federal båt och federal besättning.
Vad har ni för rätt att predika omedelbar död?
- Att ge vika för det oundvikliga? - Kommendören...
Ingenting är oundvikligt utom nederlag
för såna som ger upp utan strid.
Behåll era åsikter för er själv.
Gå föröver och håll er borta från mina män.
Som ni vill.
Lediga.
Lee.
Snälla, gör det inte.
Stig på.
Ja, kommendör?
- Fortfarande upprörd över nyheterna? - Ja, faktiskt.
Alvarez försöker bryta ner besättningen.
För att nå målet måste vi kunna kämpa.
Ge Alvarez order att hålla sig undan.
Det är gjort. Men om jag får föreslå nåt,
borde ni behandla besättningen som män. Berätta vad ni gör.
Det är precis vad jag ska, men vid rätt tid.
- Sparks. - Sir?
- Kontakt med Washington? - Störningarna blir värre.
Miamifrekvensen var bara tillfällig. Nu har vi ingen kontakt alls.
Nåväl.
- Och nu? Du når inte presidenten... - Jag har inte gett upp.
- Men radion... - Var är vi nu?
- Sir? - Exakt var är vi?
- Precis här. - Bra.
Sätt kurs som följer Kap Säo Roque.
Får jag fråga varför?
Störningar kan störa radiosignaler, men inte en telefonkabel.
- En telefonkabel? - Ja. Precis här.
Våra mindetektorer borde upptäcka den vid kontinentalhyllan.
Be tekniska avdelningen rigga en avlyssning.
- Och avlyssna kabeln? - Når vi inte presidenten på radion
riggar vi en koppling och ringer honom - via kabeln mellan Rio och London.
Jag gillar det.
Tack.
- Mask. - Visst.
Klart.
- Jag trodde jag bad om frivilliga. - Det stämmer.
- Är inte det här lite olikt dig? - Dykningsarbete ingick i mittjobb.
Nåväl, sätt igång.
- Beredda? - Beredda.
Säkra luckan.
- Luckan säkrad. - Ventilen redo.
- Redo. - Dykare redo.
Öppna långsamt.
- Hoppas det här fungerar. - Det är inte säkert.
- Där är signalen. De har hittat den. - Var?
Därute.
- Hämta Sparks. - Signalen är det enda jag ser.
Var beredd, Sparks. De har hittat kabeln. De borde koppla den snart.
Ska ske, sir.
Vi har kontakt, amiral.
Hallå?
Hallå, detta är ubåten Seaview. Kan någon höra oss?
Hallå?
Jag hör något.
- Kan ni höra oss? - London här. Hallå?
- Detta är London. - Hör ni mig, London?
Detta är ubåten Seaview- amiral Nelson.
Jag hör er, Seaview. Fortsätt.
Kan ni koppla mig till Washington?
Hallå? Kom in, London.
Inte en chans. Vi har inte haft kontakt med USA på 35 timmar.
Vi får inget svar via varken norra eller södra kabeln.
Vi når dem aldrig.
Kan ni skicka ett meddelande via satellit?
Omöjligt. Hela systemet är översvämmat. London har evakuerats och...
Hallå?
Kom in, London. Är ni där? Hallå?
Avbryt samtalet.
- Beordra alle man ombord. - Ska ske, sir.
Lee?
Åh, Lee, så skönt att se dig.
Skönt att se dig.
- Nå? - Inga revben brutna. Du har haft tur.
Han är helskinnad.
Det var en...
Tack. Perfekt skott. Räddade mitt liv.
Gud vägledde mig.
Jag är glad att fatalismen inte fick överhanden.
Lee.
Förlåt. Det var dumt av mig. Tack.
Det här måste vi ta hand om.
- Ta honom till sjukan. - Följ mig.
- Hur mår ni? - Toppen.
- Bra. - Jag började bli orolig.
- Jag började bli det själv. - Hur har du det?
Jag är välbehållen. Vad har ni för nyheter?
Fruktansvärda. Washington kanske inte finns. Eller London.
Vad gör vi nu?
Sätta igång båten. Ha besättningen redo för ett meddelande.
Ska ske, sir.
Jag ska ta mitt livs viktigaste beslut, och jag vill ha dig med.
- Connors. - Ja sir.
- Sparks? - Sir?
- Koppla på högtalarna. - Ska ske, sir.
Redo, sir.
Lyssna noga.
Det är dags för ett beslut.
Ni har hört den tragiska nyheten: Kontakt med Washington är omöjlig.
Det innebär att vi inte kan få klartecken från presidenten.
Därför måste ett slutligt beslut tas nu.
Vi har bara två val.
Eftersom högre instans inte är tillgänglig, och som er högste chef,
har jag tagit det beslutet.
Vi ska färdas mot Marianerna för att avfyra roboten.
Nu är tiden vår fiende. Vi har bara 14 dagar på oss att färdas halvvägs över världen.
Om vi ska vinna vår kamp - och det måste vi- blir uppoffringar en daglig plikt.
Det nya arbetsschemat har omedelbar verkan,
och jag säger med en gång att det blir tufft.
Bara en sak till.
Jorden går mot sin yttersta timme.
Men jag är övertygad om att min plan, med Guds hjälp, kommer att lyckas,
och att världen överlever.
Det var allt.
- Doktor? - Kommendör.
- Ville titta till Alvarez. - Han gick föröver med doktorn. Verkade bra.
Jag önskar jag kunde säga detsamma om några av de andra.
George Young.
Jag har givit honom något lugnande. Nervös hysteri.
Han har precis blivit far. Och detta är bara hans andra resa.
Det handlar inte bara om erfarenhet. Vi har en veteran, er ingenjör, Hodges.
Löjtnant.
Vad är det för fel?
Jag mår bara inte bra.
Det blir bättre om en timme eller så.
Försök att vila. Vi klarar oss.
Ja, sir.
- Vad hände med honom? - Samma sak. Hyperneurasteni.
Besättningen är som en tilltäppt oljekälla. När spänningen ökar exploderar den.
- Men de är handplockade män. - Som ser sig omkring och ifrågasätter.
De vet att världen står vid avgrundens kant,
men istället för att försöka ta sig hem till sina familjer
är de här, i en kapplöpning i havet,
pådrivna av en mans våldsamma plan som inte har något vetenskapligt belägg.
Det här är en ubåt, inte ett lekskola.
- Och amiralens order måste lydas. - Jag undrar det.
Professionellt undrar jag om amiralen alltid uppför sig så här,
- detta hänslynslösa behov som... - Doktor. Doktor.
Ursäkta mig.
- Var är vi? - Här, chefen.
Vi borde nå...
- Maskinrummet, vad hände? - Generatorn är nere.
- Hur illa är det? - Vi kollar.
- Stopp. - Stopp.
- Vad är det? - Generatorn. De kollar den.
- Det är en armatur. - Hur lång tid för att laga?
- Tio timmar. - Så länge kan vi inte vänta.
Både radar och sonar är nere. Vi kan inte gå utan dem.
Det kan vi. Motorerna är oskadda.
Vad beträffar sonar och radar, detta är säkra vatten.
Fortsätt framåt och skynda på reparationerna.
Det är en order.
- Två tredjedels fart. - Två tredjedels fart.
Börja med reparationerna - snabbt.
Hej.
Du överraskade mig. Det är så mörkt här.
Förlåt.
Jag borde be om ursäkt. Jag tackade dig inte för att du räddade Lee.
Det var modigt att riskera ditt liv för att rädda hans.
Vi dör alla när vår tid är inne.
Du tror verkligen på världens förintelse.
Det gör jag.
Jag hade tid att tänka på det, ute på isen. Först var jag förbryllad.
Sen började jag se klart.
Som barn var jag utlovad till kyrkan.
Men jag började tvivla - nog för att vända ryggen åt kyrkan.
Men därute brände elden bort mina tvivel
och jag såg sanningen, kristallklart i sinne och hjärta.
- Och jag hittade frid. - Och uppgivenhet.
Har vi rätt att motsätta oss Guds vilja?
- Varför vill Gud förinta oss? - Har vi inte försökt det själva?
Jag håller inte med er. Jag kan inte.
Det spelar igen roll. Kanske vår död kommer fortare än andras.
Minor.
Minor föröver.
- Hundratals minor. - Stopp! Ta över.
Ska ske, sir.
Den har fastnat i sökljusets vajer.
- Akteröver. Ytterst sakta. - Akteröver. Ytterst sakta.
- Vänta. Stopp. - Stopp.
Vi måste ta loss den från utsidan.
- Grodmän. - Nej. Vi ligger för djupt.
Använd miniubåten och bränn genom vajern.
- En miniubåt bland alla minorna? - Kan du tänka ut något bättre?
Det gjorde jag när jag föreslog att vi skulle reparera.
Nu har du sagt det. Nu är ansvaret mitt.
Uppfattat.
Harry, ta det lugnt.
Detta är kommendören.
Vi har gått i ett minfält. En vajer har fastnat i söklampan föröver.
Jag behöver två frivilliga för miniubåten.
Gleason, sir. Jag åker.
- Bra, Gleason. - Okej, morot. Här har du din nöjestur.
Smith, sir. Räkna med mig.
- Bra, Smith. - Det är unge Jimmy.
Detta är en känslig situation, så ta det kallt.
Ska ske, sir.
- Ska ske, sir. - Lycka till.
Skadepatrull. Avvaktar.
Vad har ni för order?
Backa ut från minfältet, sakta,
och fortsätt försiktigt till generatorn lagats.
Ska ske, sir.
Akteröver. Ytterst sakta.
Mår ni bra?
Naturligtvis. Alldeles utmärkt.
Är du, Harry?
Gleason var en bra man.
Och unge Smith.
Lille Jimmy.
Grubbla inte över det.
Du var tvungen att ta en chans, annars hade hela din plan förstörts.
Han har rätt. Om inte generatorn hade...
- Ni är snälla båda två. Tack. - "Snälla". Ingen försöker...
Det är ganska bra, eller hur?
Bara sex timmar. Vad säger du, Connors?
- Vad är det? - Inget viktigt.
Det verkar som om någon bekymrar sig över min hälsa.
Jaså?
Det här är kommendören. Kom till sjukan snarast möjligt.
- Nåväl. - Vad händer nu?
Det får vi ta reda på.
Följ med, Connors.
Hodges?
Han tog sig in i medicinskåpet och svalde de här.
Han måste ha skrivit lappen på min maskin.
"Det är mitt fel att Gleason och Smith dog. "
"Jag saboterade generatorn. "
"Gud allena vet varför jag gjorde något så hemskt. "
- Sabotage... - Han var inte ansvarig.
Han led ett akut nervöst sammanbrott.
Det är inte det saken gäller.
Jag förstår.
Du beskyllde mig för Gleasons och Smiths död,
men här har vi beviset att de var offer, inte för min otålighet,
utan för sabotage. Har nån något att säga?
Ja. Sabotage kanske bara är början.
Du driver min besättning till utmattning, kanske även uppror.
De är män, inte maskiner.
Bryter de samman, kommer vi aldrig fram i tid.
Vi kommer fram i tid för att vi måste.
Jag oroar mig inte för att dina män inte klarar det. De gör det.
Men jag oroar mig för alternativet - uppror.
Jag hittade den här lappen i min hytt för ett par minuter sedan.
"Fortsätter ni med ert galna projekt får ni aldrig se det fullföljt. "
Hodges får aldrig se det fullföljt.
Han kommer inte störa dig mer.
Jag tror inte det var han. Lapparna skrevs inte på samma maskin.
Fördubbla säkerhetsvakten.
Alle man som inte har vakt stannar i kvarteret.
Tills vi får bevis på annat är alla misstänkta.
- Lee? Vänd dig inte mot amiralen. - Jag vänder mig inte mot någon.
Låt oss inte bråka. Snälla?
Inte nu.
Löjtnant?
Du kan hjälpa till med något.
Ta lappen som amiralen fick. Samla prover från alla skrivmaskiner.
Behövs inte. Punkten över i sitter snett - den här skrevs på min maskin.
- På amiralens kontor? - Ja.
- Får jag vara ärlig? - Varsågod.
Du är så orolig för dina män att du förbiser andra varningstecken.
Amiral Nelson är nästan ett typfall.
Fåordighet kombinerad med oro, lättretlighet,
- och nu kanske även förföljelsemani. - Mani?
Amiralen kunde själv ha skrivit lappen.
- Hur kan du ens tänka tanken? - Cathy.
Tack så mycket för er diagnos.
Amiralen är överansträngd...
Men han har förnuftet i behåll.
Det hoppas jag. Vi har en lång väg kvar.
Det brinner i amiralens hytt.
- Öka luftintaget i ventilerna. - Det är inte rök.
Se häruppe. Det är gas.
Ytläge.
Skepp åt babord.
Kikare.
Ser ut att ligga still.
Ni på båten.
Hör ni mig?
Ni på båten.
Hör ni mig?
Ska jag skicka ut en båt?
Vi kan ändå inte fortsätta förrän vi ventilerat.
Nåväl.
Räddningsmanskap, upp och ut, snabbt.
Kolla föröver. Kolla akterut.
Då går vi.
Döda. Allihopa är döda.
Vi går härifrån.
- Vad såg ni därute? - Döda män. Döda män på ett dött skepp.
- Är det inte dags att vi åker hem? - Jo. Ni har familjer allihop, eller hur?
- Nå? Vad säger ni? - Låt mig ta hand om det.
- Ja, löjtnant? - Det är helt övergivet.
Bara fyra dagars resa från Honolulu. Alla är döda - i hettan, utan vatten...
Vi hittade den här i baren. The Hawaiian Times. Från i torsdags.
Jag har ombetts tala för en del av besättningen.
- Vad är det? - Vi har känt så här i flera dar, men...
Jag antar att skeppet drev det till sin spets.
- Drev vad till sin spets? - Männen tycker att om slutet är nära,
borde de tillbringa sina sista timmar med sina familjer.
Vi kräver respektfullt att ni för oss hem.
Jag förstår. Då påminner jag er om att detta är statens båt.
Krav som ställs av menig eller officer kan tolkas som myteri.
Ska jag tolka det så?
- Säg något. - Som civil, får jag säga något?
Världen kan förintas när som helst.
Vid en sån tidpunkt har männen rätt att välja var och med vem de ska dö.
- Hör nu... - Ett ögonblick.
Det ligger något i vad Mr Alvarez säger.
Jag tror inte att världen går under.
Om jag gjorde det, skulle jag själv åka hem.
Men för rättvisans skull harjag nyheter
som kan påverka ert beslut.
De kommer från en Honolulu-tidning som hittades på den öde jakten.
Rubriken lyder "Världens ubåtar beordrades hindra Seaview avfyra robot".
Så, förutom alla andra problem, är vi nu en jagad båt,
och vi kanske aldrig får chansen att fyra av roboten.
Detta ändrar inte mina planer.
Båten håller kursen.
Men, med tanke på nyheterna och er begäran,
kan de män som vill åka hem göra det, på jakten.
Jag anser att ni är galna som gör det,
men jag ger er nog med vatten och mat för att ge er en sportslig chans.
Ska vi hinna fram till Marianerna i tid är det galenskap att splittra besättningen.
- Med tanke på myteri... - Det är inte myteri ännu.
Din utmaning antogs inte av männen.
Våra problem grundar sig i en fanatisk önskan att åka hem.
Jag har hellre en liten besättning än fler sabotage.
- Amiral... - Nog.
Ni har en kvart på er att fatta ert beslut.
Samlas i sjukan om ni vill gå ombord jakten.
En av läkarna följer med er. Den andra får stanna.
Dr Jamieson, jobbet verkar passa er.
- Ja, sir. - Langa upp provianten.
Ursäkta mig.
- Däcket utrymt. - Bra. Nerstigning.
- Ta ner henne till 30 meter. - 30 meter. Ventilerna stängda.
- Mår ni bra? - Alldeles utmärkt, tack vare Crane.
Jag ser att ni har beslutat er för att stanna.
Att stanna eller gå, vad spelar det för roll?
- Han går mig på nerverna. - Visst är han munter?
Aktern i uläge. Däcket under.
- Full fart framåt. - Ett ögonblick.
Var snäll och notera en officiell protest mot amiralens handlingar.
- Handlingar? - Ja, sir.
Trots protest, uppmuntrade du desertering.
Det kan jag inte förneka. Du har rätt att lämna in din protest.
Men, löjtnant, du kan också anteckna detta.
Desertering eller ej, vi får det bättre utan en mördare ombord.
Lappen jag hittade var inget tomt hot. Branden i min hytt var ingen olycka.
Ursäkta mig.
Romano.
Vi hittade en glödande cigarr på golvet.
- Och ni tror att jag rökte i sängen? - Tydligen.
"Tydligen"? Mina cigarrer tog slut innan jag gick och la mig.
Arkivera kommendörens rapport och städa upp i min hytt.
Jag ska kontrollera vårt förråd.
Efter fler cigarrer.
Vanföreställningar är typiska i såna här fall.
- Jag är i min hytt. - Uppfattat.
Ja?
Hej. Får jag bjuda på en kopp kaffe?
- Lee, jag... - Vänta. Vänta lite.
Jag uppskattar din lojalitet mot amiralen.
Jag kände likadant, tills hans galna handlingar följa ett mönster.
- "Galna handlingar"? - Är detta rationellt?
Att inte söka efter överlevande på isflaksdeltat.
Att stört dyka i New York med polisen kvar på däck.
Att skicka ut en miniubåt i ett minfält och döda två män.
- Han var tvungen att ta chansen... - En officer drevs till sabotage och självmord.
Visar några hotfulla rader som han säkert skrivit själv.
Sen blir det mordförsök av att han låg och rökte i sängen.
- Jag tror honom. - Och nu godkänner han desertering,
när vi desperat behöver varje matros på ubåten.
- Gud vet vad han hittar på härnäst. - Eller vad du gör?
"Procedur genom vilken en officer kan överta kommando från befäl. "
- Det är bara ifall. - Ifall vadå?
Ifall jag tror att amiralen är oansvarig.
Oansvarig?
Vad ska du göra med roboten? Den måste fyras av.
Varför? Om amiralen är tokig, är hans plan det också.
FN trodde det. De har ubåtar efter oss.
Professor Emery tror på det.
Förlåt,
men saken är avklarad.
Sir.
Bara fyra grader till Dr Zuccos utbränningspunkt.
74...
Jag hoppas han har rätt.
Häng upp den.
ZUCCOS UTBRÄNNINGSPUNKT
- Vad har vi för position? - Guam ligger mot söder.
Bara 12 sjömil till målet.
- Ja? - Detta är kommendören.
- Vi är 12 mil och 50 minuter från noll. - Är robotarna redo att avfyras?
- Redo, sir. - Jag vill tala med besättningen.
- Sparks. Koppla på högtalarna. - Ska ske, sir.
Varsågod, sir.
Detta är amiralen. Roboten är apterad,
och om exakt 49 minuter fyras den av.
Kort därefter får vi veta om vår långa färd över världen har varit berättigad.
Med lite tur är vi snart på väg hem.
Det var allt.
- Vi har slut på aspirin. - Förlåt. Jag hämtar några.
- Var är aspirinet? - I översta lådan därborta.
Tack.
- Vad hände med dig? - Inget.
Kom för nära en av mina hajar. Du känner Bessie.
- Klarar han sig? - Det är inte allvarligt.
Jag trodde Bessie var en vän...
- Ni borde stå på vakt. - Inte jag. Jag är helt slut.
- Är vi inte alla det? Föröver. - Förlåt.
Jag är sjuk och lyder bara doktorn.
Sjuk? Jag tror ni spelar sjuk.
Ert omdöme har varit lite skakigt på sistone.
Ditt arbetsskygga lilla kräk.
Vad var det där om?
- Säg det. - Jag vet inte...
Vad då, du vet inte? Berätta.
Först säger doktorn att jag ska vila, sen beordrar amiralen tjänstgöring igen...
Jag begär att ni intygar att amiralen är oansvarig - om ni instämmer.
- Vad? - Det gör jag verkligen.
Väbel? Kom till sjukan, snabbt.
Vänta. Det var mitt fel. Jag hade inte respekt.
- Ni kan inte arrestera amiralen. - Naturligtvis inte.
Något annat beslut vore farligt för alla.
Roboten ska avfyras klockan 16. Tänker ni fortfarande tillåta det?
Jag garanterar att planen är bra.
Dr Zucco och våra främsta vetenskapare håller inte med.
- Dr Zucco... - Jag tänker varna honom.
Gå till din hytt. Det är en order.
Följ mig.
Ja?
Dr Hiller, amiralen här. Är kommendören där?
Han har just gått föröver.
Sir.
Jag är mycket ledsen, men enligt regeringens bestämmelse
249, angående uppförande till havs,
tvingas jag befria dig från dina plikter.
- Häktar du mig? - Nej. Jag sjuk förklarar dig.
- Och om jag vägrar? - Du har inget val.
Jag tänker dessutom inte avfyra roboten.
- Lee... - De flesta är överens om
att branden kommer brinna ut vid 78 grader. Jag tänker vänta och se.
Du måste avfyra roboten klockan 16, annars förlorar vi vinkeln.
- Detachement. - Detta är sonar.
Oidentifierad snabb propeller 090,
ungefär 1800 meter akterut.
De har hittat oss.
Torped närmar sig styrbord.
Åt vänster. Inta stridsposter.
Iväg.
Sparks, kontakta ubåten och säg att vi inte avfyrar roboten.
Sonar. Koppla på högtalarna.
- Inta stridsposter. - Inta stridsposter. Snabbt.
För nära.
- Sparks, når du inte ubåten? - Ingen svarar.
- Klart för strid. Torpeder redo. - Ge inte eld mot en FN-ubåt.
Vi måste fly.
Torpeder närmar sig styrbord.
Åt vänster.
- Vi är en måltavla. Dyk. - Jag ger order här.
Det förnekar jag inte, men jag byggde båten.
Vi klarar trycket i Marianergraven. Men inte de.
Dyk, Lee, för Guds skull.
Dyk.
- 120 meter. - 120.
180.
240.
- 370 meter. - 370.
- 430 meter. - 430.
- 700 meter. - 700.
730.
- 760 meter. - 760.
- Torped närmar sig babord. - Åt höger.
Dårar. Det är bäst de går upp snabbt.
- 980 meter. - Hon klarar det inte.
Stopp. Skadepatrull.
Skadepatrull.
Brandmanskap. Snabbt.
- Återta era poster. - Återta era poster.
- Nödström på. - Nödström på.
Fullt.
Vi har upptäckt nåt annat - riktigt nära.
- Det kan inte vara en ubåt. - Inte på det här djupet.
Vad i...?
Maskinrummet. Reaktorer på. Skjut en salva genom skrovet.
Ska ske, sir.
Den måste ge vika.
- Full nödström. - Full nödström.
Den bryter sig loss.
Det fixade det.
- Full fart. - Full fart.
Vad hände nu?
Maskinrum.
- Maskinrum. - Inget svar?
Nej.
Manöverrum. Vad hände med reaktorerna?
- Vet inte. De la bara av. - Jag tar själv reda på det.
Får ni en dödlig strålningsdos, lyser den röd.
Du måste stoppa amiralen. Han förintar världen.
Vad gjorde ni därinne?
Försäkrar mig om att ni inte når ert mål klockan 16.
Ni är alltså sabotören.
- Manöverrum. Byt till hjälpmotor - snabbt. - Ska ske, sir. Batteridrift.
- Nåväl. Vad är temperaturen? - 78,4, och det brinner ännu.
Jag visste det. Zucco hade fel. Det fanns ingen utbränningspunkt.
- Redo att fyra av. - Ska ske, sir.
Segelkamera, förbered att spåra roboten.
Segelkamera på. Robotrummet, redo. Tub nummer åtta.
- Redo. - Målposition, tio minuter.
Detta är robotrummet. Luckan öppnas nu.
Vi klarade det. Vi fyrar av roboten i tid.
Det tror jag inte.
- Alvarez. - Ingen har rätt att utmana Guds vilja.
Har du blivit tokig? Lägg ner bomben.
Människan har sått syndens frö. Nu skördar han virvelvinden.
Stå still, allihop. Bort från robotknappen.
Rör er inte.
Vänta.
Hör upp, allihop.
Detta är Alvarez. Jag har en bomb.
- En bomb? - Om nån försöker fyra av roboten,
spränger jag båten.
Kommendör Crane, var ni än är se till att ingen lägger sig i.
- Cathy. - Var är Lee?
Vi har ingen tid att förlora. Vi måste hitta honom.
Lee.
Vad står på, min pojke?
- Vad har hänt? - Alvarez har en bomb.
Han hindrar båtens framfart.
Vi har bara ett par minuter innan roboten måste avfyras.
Alvarez blockerar manöverrummet.
- Det måste finnas ett annat sätt. - Gå till era kvarter.
Åtta minuter till sen är det försent att göra någonting.
Dykarutrustning. Snabbt.
- Vilken lucka är öppen? - Nummer åtta, under bryggan.
Alvarez, kom till dina sinnen.
- Om roboten inte fyras av om sex minuter... - Det gör den inte.
Guds vilja står skriven i himlen.
Säger du
att vi måste acceptera förintelse, fast han har makt att förhindra den?
Det är inte upp till oss att avgöra.
Stå still.
Inte att avgöra. Men vi kan resonera.
Ville Gud att människan skulle dö utan motstånd,
varför gav han oss då viljan att leva?
Er tid är förbi.
Det här är amiralen. Ytläge.
Ytläge.
- Du klarade det. - Vi klarade det.
Amiral?
- Löjtnant. - Tack.
- Lycka till, unge vän. - Tack.
- Lucius... - Amiral.
Lee.
- Full fart hemåt. - Ska ske, sir.
Översatt av Visiontext: Ingrid Tonkin
SWEDISH